Studie naznačuje charakteristické znaky, které naše současnost vykazuje a které její označení coby společnost vědění opravňují, pozastavuje se u názorů společenských kritiků, zamýšlí se nad nově definovanou rolí člověka v pracovním světě a naznačuje některé důsledky, které z konceptu společnosti vědění vyplývají pro školu. Autorka naznačuje nutnost změn ve směru k otevřenosti školy coby instituce, k otevřenosti kurikula, interdisciplinaritě, internacionalitě, nově definované roli učitele atd., současně však upozorňuje na odpovědnost společnosti vůči škole, neboť škola je ve společnosti vědění sice ústřední institucí, nepožívá však vždy tomu odpovídající vážnosti.
Zdroj: Pedagogická orientace 2/2013, roč. 23, str. 153–173
Ze závěru:
Ve společnosti vědění vzdělání není uzavřeným zakonzervovaným komplexem předaných znalostí a dovedností stvrzeným příslušným vysvědčením či diplomem, které opravňují k výkonu nějaké přesně definované profese, celoživotní zárukou obživy, ale naopak živoucím otevřeným systémem, pro který je vhodnějším termínem termín vzdělávání akcentující jeho procesuálnost, neuzavřenost a komplexnost. Vzdělávání je celoživotním úkolem. Škola má v plnění tohoto úkolu umožnit, ukázat a dodat potřebné nástroje, učinit ho pokud možno bezbolestným, samozřejmým. Škola má být ve společnosti vědění dílnou vědění, součástí praxe, která sama produkuje další vědění, má být respektovaným centrem společenského dění. Škola není ve společnosti vědění jen jakýmsi služebníkem, ale aktivní složkou ovlivňující celou společnost. Učitel se ve společnosti vědění má stát dílenským mistrem napomáhajícím žákům v jejich vlastní aktivitě, nikoliv neomylným kazatelem, současně má být však přijat coby expert těžící z mnoha vědních disciplín současně, respektovaný klíčový aktér.
Kurikulum pro společnost vědění má být otevřené, flexibilní, přístupné změnám, pružně reagující na individuální potřeby svých adresátů, splňující nárok interdisciplinarity s ohledem na provázanost jednotlivých oborů a internacionality s ohledem na internacionalizaci celé společnosti, respektovat potřeby praxe i nejnovější vědecký výzkum, obojí pak zasluhuje soustavnou reflexi a zkoumání.
Škola společnosti – společnost škole
Škola je ve společnosti vědění v roli prostředníka ukazujícího cesty k vědění, dějištěm ve smyslu Struckovy dílny učení a naší dílny vědění. Současně však přetrvává tradiční úloha školy coby instituce vytvářející kontinuitu s minulostí, zajišťující obecnou vzdělanost bez ohledu na její ekonomické využití, instituce, která má kultivující poslání. Úkolem školy ve společnosti vědění je vést nejen k sebevzdělávání, ale i k sebevýchově. Tento úkol školy je ve společenské diskusi spíše upozaďován zejména v postkomunistické zemi s živou vzpomínkou na jeho někdejší profanaci. Škole však nemá jít jen o zprostředkování takových kompetencí, které umožní obstát na trhu práce společnosti vědění, ale i o přiblížení se sokratovskému ideálu věčného hledačství pravdy, dobra a krásy, problematizování zdánlivě daného, které má za úkol a má i moc ochránit, jak dnes, tak od věků, před riziky jakékoli ideologie – případně tudíž i vyprázdněné ideologie společnosti vědění. Právě pro společnost vědění u vědomí jejích šancí i rizik je nezbytné zachování obou rovnocenných pilířů školy, jak vzdělávacího, tak výchovného.
Výzvu školy vůči společnosti by pak bylo možné formulovat jako apel směřující k uvědomění si faktu, že vzdělání, vědění a kreativita jsou vlastně nejen privátním kapitálem jednotlivce, ale kapitálem celé společnosti s přímou linkou ke zdrojům, což je ekonomickým přínosem dobře prosperujícího školství společnosti. Osobní kvalita života a úspěch v zaměstnání jednotlivce jsou však přímo závislé na úrovni jeho participace společenské, respektive politické, na úrovni proniknutí do společenských sítí, schopnosti kolektivní spolupráce, osobních morálních kvalitách. Výchova jedinců těchto kvalit je lidským přínosem dobře prosperujícího školství společnosti – lidskou dimenzí společnosti vědění. Společnost si tedy musí uvědomit, že školství, kterému se po všech stránkách daří, je pro ni nejen obrovským přínosem, ale s ohledem na výše řečené i podmínkou samotného přežití společnosti, a věnovat škole náležitou pozornost a konkrétní péči, nikoliv jen prázdná hesla.“
Celý text studie si můžete přečíst ZDE.
Petra Valentová: K výzvám společnosti vědění adresovaným škole
Přihlásit se k odběru:
Příspěvky (Atom)
Témata článků
- bibliografie (1)
- celoživotní vzdělávání (74)
- dětská literatura (22)
- DOKUMENTY (192)
- ESF (1)
- glosy (35)
- informační technologie (186)
- inovativní vzdělávání (148)
- názory (18)
- NÚV (1)
- odborná literatura (636)
- pedagogické asociace (94)
- pozvánky (2)
- PR článek (1)
- profese učitele (380)
- projekty (21)
- seriál Školství v koronakrizi (23)
- STRATEGIE 2020 (9)
- školský management (154)
- školství v regionech (87)
- školství v zahraničí (65)
- výchova (209)
- výtvarné umění (2)
- vyučování (319)
- výzkum a hodnocení (513)
- vzdělávací politika (713)
- zajímavé tipy (652)
- zaujalo nás (825)
Archiv
- ► 2023 (337)
- ► 2022 (350)
- ► 2021 (314)
- ► 2020 (319)
- ► 2019 (311)
- ► 2018 (302)
- ► 2017 (313)
- ► 2016 (322)
- ► 2015 (303)
- ► 2014 (306)
- ▼ 2013 (310)
- ► 2012 (266)
- ► 2011 (255)
- ► 2010 (254)
Česká škola
Šéfredaktorka
Akce
Výtvarné umění
![Licence Creative Commons](http://i.creativecommons.org/l/by-nc-nd/3.0/88x31.png)
Obsah podléhá licenci Creative Commons Uveďte autora-Neužívejte dílo komerčně-Nezasahujte do díla 3.0 Česká republika, pokud není uvedeno jinak nebo nejde-li o tiskové zprávy.