V současné době se neustále hovoří o čtenářské gramotnosti, čtenářství a o kompetencích žáků z hlediska jejich porozumění textu a jeho interpretace. Zavádějí se čtenářské dílny, učitelé se školí, jak žáky motivovat ke čtení, jak s nimi pracovat při rozboru textu. Žáci jsou testováni a srovnáváni ve svých čtenářských gramotnostech plošně v rámci republiky, v různých testovacích úkolech či přímo během přijímacích zkoušek na střední školy.
Debatuje se o tom, jak je možné, že „dnešní mládež“ nečte. Učitelé kroutí hlavou nad odpověďmi žáků, když jim zadají „prosté“ otázky k textu. Na čtenářskou gramotnost se poté svaluje vina i v naukových předmětech jako jsou přírodopis, dějepis či zeměpis. Ze všech koutů kabinetů a sboroven se ozývají výkřiky „Vždyť je to tak snadné!“, „Jak to, že to neumí?“ „Vždyť stačí použít jen selský rozum.“ apod.
Během své učitelské praxe jsem se setkala s různými typy žáků – s vášnivými čtenáři, nečtenáři, s dětmi, které přečtou text a za minutu nevědí, o čem byl. Sama vedu školní knihovnu a trápí mne, proč takové krásné knihy leží ladem a proč si je žáci nepůjčují. Hlavní problém ale nevidím v tzv. moderní době počítačů, internetu a chytrých telefonů. Stejně tak za nechuť ke čtení nemohou rodiče dítěte. Ukázat krásu knih, lásku k psanému textu a obecně k českému jazyku je úlohou především nás učitelů. A to nejen učitelů českého jazyka a literatury.
Již J. A. Komenský přišel s myšlenkou školy hrou, přičemž se v žádném případě nejednalo o „hraní si ve škole“, jak to mnohdy bývá dnes mylně interpretováno. Základem je hra = divadelní hra, drama. A v tom také spočívá těžiště mé myšlenky. Ptáme se, jak přivést děti k textům. Odpověď je ve skutečnosti dosti jednoduchá – převeďme text. Využívejme dramatizaci jako jednu z hlavních metod naší výuky. Vždyť video a film žáky stále zajímají. Využijme toho.
Pod pojmem dramatizace si většina učitelů představí prosté převedení textu do formy divadelního scénáře. To pro většinu žáků ale stále není lákavé. Učit se repliky, dlouhé monology či krkolomné dialogy nemůže být atraktivní pro dnešního mladého člověka, tímto zabavíte pár nadšených dětí na 1. stupni základní školy. Základem je využití divadelních metod a improvizace v jakémkoli z vyučovacích předmětů. Tímto se žáci nejen aktivně zapojí do výuky, ale také procvičují paměť, přednes, jazyk a pracují s daným textem. Takto je možné v nich vzbudit touho nejen pro danou problematiku, vyučovací předmět, ale také touho po textu, po knihách, po četbě.
Dramatizaci do svých hodin zapojuji téměř neustále, v rámci českého a německého jazyka, rodinné výchovy, ale také například v přírodopise. Žáci se při výuce zapojují bez námitek, s nadšením a nevědomky se učí. Samozřejmě, že záleží na možnostech a schopnostech daného pedagoga, ale každý z nás musí být v naší profesi přeci alespoň trochu hercem.
Mgr. Lada Brožková
aprobace: Učitelství ČJ a NJ
praxe: 9 let učitelka na základní škole
Malá ukázka z dramatických metod
V následující aktivitě žáci procvičí své improvizační schopnosti a herecké kompetence, neboť budou muset daný text převést do dramatické scénky. Zároveň trénuji svou paměť a práci ve skupinách. Významným bodem je následující diskuze, kdy je třeba celou aktivitu zhodnotit a probrat s žáky její průběh.
Citáty
Vtipné citáty alias „hlášky“ z filmů či seriálů si pamatujeme téměř všichni. Také knižní příběhy mají své známé věty a fráze, málokdo si je ale vybaví. Jak je dostat do podvědomí žáků? Nejlepší je přece zážitek, pokud možno zábavný a vtipný. Z tohoto vychází hra „Citáty“, založená na divadelním předvedení skupin žáků.
Pomůcky: lístečky s literárními citáty, divadelní scénáře (Příloha)
Pravidla: Skupina žáků dostane divadelní scénář, rozdělí si dané role a začínají před ostatními hrát daný úryvek (např. Karkulka vchází k babičce do chaloupky). V nestřežené chvíli učitelka tleskne a všichni herci si musí vzít lístek s citátem. Ať se děj odvíjí jakkoli, každý z herců musí říct citát na lístečku. Následně hrají svou roli dál.
Z praxe:
1) Pro přehlednost by měly být vybrány divadelní scénáře obsahující max. 4 herecké role. Daný úryvek by měli herci dobře znát, proto je vhodné použít známé pohádky, dětské příběhy nebo důkladně probrané učivo.
2) Po divadlu by měla následovat debata, odkud byly jednotlivé citáty. Zjistit, kdo z žáků je byl schopen zařadit do správného díla.
Příloha: Lístečky s citáty
Prosím, pane, já bych chtěl ještě trochu. (Ch. Dickens – Oliver Twist)
Šťastná to žena! (B. Němcová – Babička)
Všechna zvířata jsou si rovna, ale některá jsou si rovnější. (G. Orwell – Farma zvířat)
Mor na oba vaše rody! (W. Shakespeare – Romeo a Julie)
Moje maminka strašně toužila jet před válkou do Itálie. (O. Pavel – Smrt krásných srnců)
Správně vidíme jenom srdcem. (A. de Saint Exupéry – Malý princ)
Dej sem dítě! (K. J. Erben – Polednice)
Setsakra kluci, nandejte jim to! A oni jim to nandali. (E. Bass – Klapzubova jedenáctka)
Sto roků v šachtě žil, mlčel jsem, sto roků kopal jsem uhlí,… (P. Bezruč – Ostrava)
Všichni lidé bratři jsou. (Bible)
Musíte zabíjet a panovat, chcete-li být jako lidé. (K. Čapek – R.U.R.)
Nic nesplete člověka tolik jako jméno vesnice. (J. Werich – Fimfárum)
Hadí jed byl krutý, zastavil jí srdce. (E. Petiška – Orfeus)
Blechy, pantáto, kde by medvědi vzali blechy? (V. Vančura – Kubula a Kuba Kubikula)
Tak nám zabili Ferdinanda! (J. Hašek – Osudy dobrého vojáka Švejka)
Divadelní scénáře
Perníková chaloupka
Herci: Jeníček, Mařenka, ježibaba
Scénka: Ježibaba chce děti posadit na lopatu a upéct. Děti ji ale přechytračí.
J. K. Erben – Vodník
Herci: máma, dcera, vodník
Scénka: Dcera je na návštěvě u matky, ta ji nechce pustit zpět do jezera. Za dveřmi jí vyhrožuje vodník.
A. Jirásek – O Libuši
Herci: Libuše, mladý soused, starý soused
Scénka: Sousedé se dohadují o pole. Předstoupí před Libuši jako soudce, ta je určí mladému. Starý se nahněvá a křičí na Libuši, že vládnout musí muž.
Havran a lišák (bajky)
Herci: havran, lišák
Scénka: Havran se sýrem sedí na stromě. Dole mu pochlebuje lišák a přemlouvá havrana ke zpěvu. Ten tak upustí sýr.
K. Poláček – Bylo nás pět
Herci: Petr, Eda, Antonín
Scénka: Eda vymyslel hru na Paliče. Petr s Tondou musí sehnat krabice, potom pojedou na pole postavit z nich dědinu.
B. Říha – Honzíkova cesta
Herci: maminka, Honzík
Scénka: Maminka čte dopis od babičky, které se stýská po Honzíkovi. Honzík chce jet za babičkou a dědou, přemlouvá maminku, že je už velký a cestu sám zvládne.
K. Čapek – Matka
Herci: matka, Toni, rádio
Scénka: Matka poslouchá rádio, které vybízí všechny muže a chlapce do boje. Přichází nejmladší Toni, který chce jít bojovat. Nakonec mu matka podá pušku a řekne: „Jdi!“.
Červená Karkulka
Herci: babička, Karkulka, vlk
Scénka: Vlk se vloudí do chalupy, sežere babičku. Poté přichází Karkulka.
J. Foglar – Hoši od Bobří řeky
Herci: Rikitan, Grizzly, Větrník
Scénka: 11. bobřík – síla. Chlapci se snaží udělat 5 přítahů na větvi stromu. Rikitan je povzbuzuje.
Adam a Eva (Bible)
Herci: Adam, Eva, Bůh, had
Scénka: Bůh nabádá Evu a Adama, že jablko ze stromu poznání nesmí utrhnout. Přichází had, který je přesvědčí o opaku. Po kousnutí do jablka se zjeví Bůh a vyhání je z ráje.
Kůň a jelen (bajky)
Herci: kůň, jelen, muž
Scénka: Kůň a jelen se pohádají. Kůň poprosí muže, aby mu pomohl se pomstít. Muž na koni jelena zabije, ale kůň mu již musí sloužit navěky.
J. K. Rowlingová – Harry Potter
Herci: Harry, Ron, Fred, George
Scénka: Harry vidí za oknem kluky v létajícím autě. Utrhnou mříže na jeho okně a pomohou mu z domu Dursleyových.
J. Žáček – Jak šli bratři pro kládu
Herci: Kuba, Matěj, Honza
Scénka: Do lesa se postupně vydávají všichni bratři (nejdřív Kuba, pak Matěj, nakonec Honza), teprve společně velkou kládu zvednou a odnesou domů.
Bratři Mrštíkové – Maryša
Herci: Maryša, Vávra
Scénka: Maryša podává mlynáři Vávrovi otrávenou kávu. Tomu moc nechutná, nakonec ji vypije. Chvíli mluví o dříví a budoucnosti, pak Vávra odchází. V dálce je slyšet křik, když umírá.
Závěrečná poznámka
Jedná se pouze o jednu aktivitu, kterou ve svých hodinách používám. V současné době pracuji na určitém „sborníku“ takovýchto aktivit, který bych poté ráda nabídla k vydání některému nakladatelství.
Lada Brožková: Dramatizace jako první krok ke čtenářské gramotnosti
Přihlásit se k odběru:
Komentáře k příspěvku (Atom)
Témata článků
- bibliografie (1)
- celoživotní vzdělávání (73)
- dětská literatura (22)
- DOKUMENTY (192)
- ESF (1)
- glosy (35)
- informační technologie (186)
- inovativní vzdělávání (148)
- názory (18)
- NÚV (1)
- odborná literatura (636)
- pedagogické asociace (94)
- pozvánky (2)
- PR článek (1)
- profese učitele (379)
- projekty (21)
- seriál Školství v koronakrizi (23)
- STRATEGIE 2020 (9)
- školský management (153)
- školství v regionech (87)
- školství v zahraničí (65)
- výchova (208)
- výtvarné umění (2)
- vyučování (319)
- výzkum a hodnocení (511)
- vzdělávací politika (713)
- zajímavé tipy (652)
- zaujalo nás (823)
Archiv
- ► 2023 (337)
- ► 2022 (350)
- ► 2021 (314)
- ► 2020 (319)
- ▼ 2019 (311)
- ► 2018 (302)
- ► 2017 (313)
- ► 2016 (322)
- ► 2015 (303)
- ► 2014 (306)
- ► 2013 (310)
- ► 2012 (266)
- ► 2011 (255)
- ► 2010 (254)
Česká škola
Šéfredaktorka
Akce
Výtvarné umění
![Licence Creative Commons](http://i.creativecommons.org/l/by-nc-nd/3.0/88x31.png)
Obsah podléhá licenci Creative Commons Uveďte autora-Neužívejte dílo komerčně-Nezasahujte do díla 3.0 Česká republika, pokud není uvedeno jinak nebo nejde-li o tiskové zprávy.
0 komentářů:
Okomentovat