Když jsem před pár měsíci dostala nabídku lektorovat, dlouho jsem se nerozmýšlela. Po dvouleté pauze jsem zase při síle a při chuti, tak co bych to nezkusila.
Jemně jsem zatlačila na kolegyni Katku, ať jde do toho se mnou, a začaly jsme se připravovat. Oprášily jsme starou dílnu Škola pro děti – děti pro školu, což je mimochodem i název ŠVP ZŠ v Olomouci – Droždíně. Byly jsme na pochybách – trefíme se do zájmu účastníků? Můžeme s touto nabídkou ještě dnes někoho oslovit?
A taky, byly jsme zvědavé, jak to ve Velkých Němčicích po deseti letech vypadá. A jak je možné, že se tady ještě regionální PAU udrželo. Jediné v republice, pokud vím.
Sobotní ráno slibovalo krásný den. Dálnice Olomouc – Brno téměř prázdná. Něco před devátou jsme zaparkovaly před školou a za chvilku už nás vítal pan ředitel Mirek Strouhal. Poznali jsme se. Usměvavý jako vždy. Stejně jako jeho přívětiví a ochotní kolegové a kolegyně.
Na chodbě jsme si díky pracovnicím pojišťovny změřily procento tuku v těle – sakra, tolik? A taky tlak. Tak nízký?! Pod stovku? Mirek nás zachránil. Stopečka domácí slivovice nás vyladila do pohody a pracovní nálady.
Z původních 14 dílen zůstalo 9. Některé byly zrušeny pro malý počet zájemců. Jejich množství rok od roku klesá a není divu. Únava, přemíra povinností a starostí a taky široká nabídka vzdělávání pro učitele nejsou moc příznivé okolnosti pro tento druh akcí. O to víc obdivuju Mirka a jeho sbor, že do toho jdou už pošestnácté.
Padesát účastníků hlavně z jižní Moravy mohlo navštívit 3 dílny. Na tu naši jich přišlo 13. Půlka jsou ředitelé a ředitelky, z toho 3 chlapi. No teda, ti asi z našich hravých aktivit moc nadšeni nebudou, obávám se. Nakonec to bylo fajn. Zpětná vazba byla milá a vstřícná, snad jsme tu nebyly zbytečně.
Noc sklepů ve Velkých Němčicích je příjemný bonus. Za pětistovku dostáváme vinnou skleničku s držátkem na krk, plánek všech 17 sklípků a můžeme vyrazit. To dáme, říká náš kamarád a oblíbený lektor Karel. Pro velký zájem musel svoji dílnu Rodiče – partner nebo nepřítel? opakovat.
Dali jsme. Ochutnali jsme spoustu vzorků a nakoukli do mnoha sklípků. Večerní posezení u cimbálovky završilo prima víkend.
Loučíme se s kamarády a panem ředitelem. A protože vím, že už brzy oslaví krásných 60, přeju mu všechno nejlepší. Vydrž Mirku, ať můžeme přijet zas.
A hlavně – ať to pěkné z někdejšího PAU zůstane a přetrvá!
Hana Vaverková: Poslední Mohykán aneb Regionální PAU Velké Němčice
Přihlásit se k odběru:
Komentáře k příspěvku (Atom)
Témata článků
- bibliografie (1)
- celoživotní vzdělávání (73)
- dětská literatura (22)
- DOKUMENTY (192)
- ESF (1)
- glosy (35)
- informační technologie (186)
- inovativní vzdělávání (148)
- názory (18)
- NÚV (1)
- odborná literatura (636)
- pedagogické asociace (93)
- pozvánky (2)
- PR článek (1)
- profese učitele (379)
- projekty (21)
- seriál Školství v koronakrizi (23)
- STRATEGIE 2020 (9)
- školský management (152)
- školství v regionech (87)
- školství v zahraničí (65)
- výchova (208)
- výtvarné umění (2)
- vyučování (319)
- výzkum a hodnocení (511)
- vzdělávací politika (710)
- zajímavé tipy (652)
- zaujalo nás (823)
Archiv
- ► 2023 (337)
- ► 2022 (350)
- ► 2021 (314)
- ► 2020 (319)
- ► 2019 (311)
- ► 2018 (302)
- ► 2017 (313)
- ► 2016 (322)
- ▼ 2015 (303)
- ► 2014 (306)
- ► 2013 (310)
- ► 2012 (266)
- ► 2011 (255)
- ► 2010 (254)
Česká škola
Šéfredaktorka
Akce
Výtvarné umění
![Licence Creative Commons](http://i.creativecommons.org/l/by-nc-nd/3.0/88x31.png)
Obsah podléhá licenci Creative Commons Uveďte autora-Neužívejte dílo komerčně-Nezasahujte do díla 3.0 Česká republika, pokud není uvedeno jinak nebo nejde-li o tiskové zprávy.
0 komentářů:
Okomentovat